- Vel, det var her et sted. - Men, vi har vært her alt.
Trærne har vokst så mye.
Det er så lenge siden sist.
Kom igjen, Blaze. Bestemor, når var du her sist?
Årevis siden. Lenge før du var født, kjære.
Se! Blaze fant et ekorn.
Vent litt nå. Jeg prøver å finne retningen.
Det er så mange stier.
Så lett å gå i ring.
Bestemor, vi er midt i ørska!
Vi er midt i New York City!
Du blir trøtt av å gå så lenge.
Sludder. Det har bare vært et kvarter.
Ikke langt igjen nå.
- Blaze blir sliten. - Ja vel, ja.
- Hva leter vi etter, egentlig? - Et minnesmerke.
Minne-hva-for-no?
For å minne oss om en fantastisk historie, et sted langt herfra.
- Hvor er det, bestemor? - Nome, Alaska.
Det er en liten by, nesten på toppen av verden.
Det var virkelig i ørska, skatt.
Under den kalde vinteren i 1925 snødde det mye.
Den gang var det raskeste fremkomstmiddelet
hunder som trakk en slede.
Hundeløp ble holdt hvert år for å finne det beste laget.
Og konkurransen var veldig tøff.
Mush!
Kom igjen, gutt!
Stål! Hei!
Stål, vi klarer det ikke!
- Rolig, nå. Rolig! - Stål, hold igjen!
Inn i rekka! Inn i rekka!
Mush! Mush!
De er på andre etappe!
Balto, fjern den siklende munnen din!
Kom igjen, Boris. La oss få med oss slutten av løpet.
Nei, nei, nei. Jeg er en skjør, landsens fugl.
Jeg liker ikke å dra til byen.
Kom igjen. Hva er det verste som kan skje?
Vær så snill!
Hvorfor lar jeg deg snakke meg rundt?
Hva...?
Kom tilbake med den, din tyv!
Du setter meg ned nå, Mr. Golden Retriever!
Som du vil.
Hver gang det er et race løper du rundt som om du deltok.
- Kanskje vil jeg det en dag. - Vent, gutt!
Boris Gåsinov er ingen nyfødt kylling.
Ikke en nyfødt pingvin, heller! Det er kaldt!
Se! Tredje etappe! Kom igjen! Må ikke gå glipp av innspurten.
Det ville bli tragisk.
Det var sarkasme.
Ok, du kan åpne øynene nå.
Jeg elsker setet! Jeg elsker beslagene!
Jeg elsker sleden! Jenna, du er førerhunden!
- Vent litt. Kom igjen. Mush! - Da trenger du denne.
En ekte hundeførerhatt. Nå er vi et skikkelig sledeteam. Mush!
Mister Johansen, sleden er nydelig.
- Vi er takknemlige. - Takk. Takk.
- Rosy er takknemlig også, hva? - Ser sånn ut!
- Se på meg! - Kommer, skatt.
Kanskje vi skulle ha gitt henne dukkehuset!
De er på siste etappe! Mush, Jenna. La oss vinne racet!
Hun vil nok like den.
Jenna. Rolig, jente.
God morgen, Jenna. Burde bli en jevn kamp, eller hva?
Kanskje side om side.
Si noe om det nye halskjedet hennes før hun brekker nakken.
Dixie, for et pent halskjede. Er det nytt?
Hva? Denne gamle greia?
Ja. Tror du Stål vil legge merke til den?
Eneste måten Stål legger merke til noen, er om de har et speil på seg.
De kommer!
- Jenna! Hold deg i ro! - Litt av ei bikkje!
Jenna!
Hold an. Kom igjen, Stål. Åh, nei!
Hatten min!
- Det er løshunden! - Han vil ødelegge løpet!
Unna vei, ulv.
Når vil du lære deg å stå på sidelinja?
Til Juneau Dagsavis. Stopp.
Stål vinner årets første løp. Stopp.
Tre-gangs-vinneren beholder Det gyldne halsbånd. Stopp. Nome. Stopp.
Stål er litt av en hund, ikke sant, Morris?
Gratulerer ja, sjef, ja!
Det var en glede å løpe bak deg. Men utsikten ble litt ensartet.
Du er den utroligste, uovervinneligste, mest opphøyde...
Du vant!
Jeg vet ikke. Tror du Stål mister piffen?
Ser ut som ei vanlig bikkje kunne løpe fortere.
For en sprø ting å gjøre, bare for å imponere en pen jente!
Jenna ville sikkert like å ha deg på laget.
- Hei! Rosy! Hold deg unna ham! - Pappa!
Han kan bite, kjære. Han er halvt ulv.
- Nå har du såret følelsene hans. - Kom igjen, nå.
Gratulerer, Stål.
Damer.
- Hei, Jenna. Likte du løpet? - Ja.
- Nesten like så mye som deg. - Takk.
Jenna, la oss feire. Jeg vet hvor alle beina er gravd ned.
Jeg vet ikke. Jeg mistet plutselig appetitten.
Vel, kanskje smaken går mer i retning av...ulv.
Jenna! Kom jente! Vi drar hjem igjen.
Beklager, Stål. Eieren min går nå.
Eieren min, derimot, er borte på kostskole.
- Jenna, jeg... - Jen! Kom igjen.
Jenna! Kom hit, jente.
Balto, enkelte ting kan jeg ikke gjøre for deg.
- Ja. - Jeg er gås, ikke amor.
Kom du ikke på laget, Bingo?
Ikke hør på ham eller se på ham. Ha et langt liv.
- Navnet er Balto. - Men du kan kalle ham ''idiot''!
Jeg beklager, Balto. Kjøteren Balto!
Hei, gås, er du blanda rase også? Delvis kalkun?
- Godt ordspill, der, sjef. - Du er den kløktigste, kvikkeste,
den smarteste, den beste, den morsomste...
Jeg sprekker med latter!
Stål. Hold ham utenfor.
Balto, jeg har en beskjed til mora di.
- Hei, mamma! - Balto, oversett dette...
Hva er ulvespråk for ''Stikk med halen mellom beina?''
Balto, stopp. Oi!
Ta ham!
Kom deg bort ulvebikkje. Dra til flokken din.
Kanskje er det den klemmende frykten, men jeg ser klokskap i dette rådet.
Kanskje vi går nå, hva? Nå!
Jeg tror Baltos venn fikk rufset fjærene!
Gåsefjær! Ha! Jeg skjønner!
Halv-ulv i sidelomma der.
Det var det mest rett-på, midt-i-blinken, rett-på-fleisen...
Ja, slå ham!
Den lille...
Han er den mest dårlige, motbydelige, ubehøvlede, uappetittlige...
Han er ikke en sofa-hund.
Ikke hund, ikke ulv. Alt han vet er hva han ikke er.
Hvis han bare kunne se hva han er.
Hjemlengsel, Boris?
- Tenker du på å reise hjem, Boris? - Slapp av, Fido.
Jeg blir her til jeg vet du kan stå på dine egne fire bein.
- Du tar deg av meg? - Ikke takk meg.
- Jeg lukter sild. - Silda flyr mot sør også.
- Det er nok Muk og Luk. - Gode nyheter.
- Onkel Boris! - Åh, nei!
- Så søtt. ''Onkel Boris''. - Ingen klemming eller slikking!
Onkel Boris!
- Åh, nei. - Han sier han har savnet deg.
Vi elsker deg, onkel Boris.
Hva? Selvfølgelig liker han oss. Han elsker oss, ikke sant?
Ok. Hei, småvenner, la oss leke en lek.
Ja, vær så snill, onkel Boris.
Førstemann til stranden. En, to, tre, løp!
- Ja! - De vinner.
Hjelp! Hjelp! Vi kan ikke svømme!
Hjelp, hjelp! Vi drukner. Redd oss!
- Gutter! Teite pelsdotter! - Slapp av, Boris. Du kjenner dem...
Slapp av! Alt er greit. Dere vil ikke drukne.
Han har et poeng. Dere drukner ikke.
Hvis dere tenker dere om litt, vil dere se at det er lavvann.
Hva sa han?
Skam deg, isbjørn, du som frykter vannet.
Ikke rart at vi skys av våre medbjørner. Arme oss!
Det sa han. Tåpelig egentlig.
Hva? Mer syting?
Med dere og Balto er det som en Dostojevski-roman her. Slapp av!
Og hva er så interessant?
Kjærlighet. Gå og finn kjærlighet.
Når englenes balalaikaer spiller søt kjærlighet: Mambo!
- Næh. Hun er ikke min type. - Hvorfor ikke det? Ulvesaken igjen?
Hva er galt med å være litt av hvert, om jeg tør spørre?
- Jeg ønsker at jeg var halvt ørn. - Hvorfor det?
Bedre profil, for det første. Og ingen spiser deg, for det andre.
Hei, jente!
Rosy! Rosy, kom igjen. Du fryser i hjel der ute.
- Ok, pappa. - Kom igjen, legen venter.
- Balto, hei. - Hei.
Hør... Bare sånn i tilfelle... Men, jeg lurte på om...
Jeg vet ikke...kanskje vi kunne løpe etter noen pinner i måneskinnet?
- Rosy er der inne. - På legestuen? Hvorfor det?
Hun er varm, og hoster forferdelig.
Balto, hva er i veien med henne?
Jeg vet ikke, men jeg kan finne ut. Kom her.
Jeg har byens nøkler.
Du først.
Store poter ligger til familien. Én side av familien, i hvert fall.
- Hold deg tett ved. - Det går greit.
Det er dunkelt der nede. Ikke at jeg er redd eller noe.
Dunkelt? Du fleiper? Det er det vakreste stedet i verden.
Hunder reiser i årevis bare for å komme hit.
Hit? Hvorfor det?
Det er fordi du ser på glasset som halvtomt.
- Se her. Det er polarkrystallene. - Balto, det er knust glass.
Og de er ikke halvtomme. De er helt tomme.
Solen.
Og, mot nord...
Nordlyset!
Balto, du har rett. Det er nydelig.
Ja. Nydelig.
- God natt, Rosy. - Jeg er så kald.
Jeg har et teppe til deg her. Hold deg varm og hvil ut.
Doktor, hvordan ser det ut?
Utslitt fra hostingen. Feberen blir verre.
Ser ut som difteri. Det er det 18. tilfellet denne uken.
Og jeg har ikke mer motgift.
Jenna, jeg beklager.
Jeg ville ikke at du skulle bli redd.
- Jeg skulle ikke ha tatt deg hit. - Nei, jeg er glad du gjorde det.
Vel... Finn feil i bildet. Jenna, blir du med ut å spise?
Du starter i den ene enden. Jeg starter i den andre.
Når vi kommer til midten, vel...
- Hva tror du? - Ok, Stål.
Nei, Balto.
Vel, Stål...
Jeg må si at tilbudet frister.
Det stemmer.
Men jeg liker heller kjøttet mitt...stekt.
Kom igjen. løp!
Hva er alt bråket?
- Det kommer der borte fra. - Jenna, kom igjen.
Ser ut som Balto fant pølsene dine.
Bra at Stål var her. Flink gutt, du har fortjent disse.
Dessuten kan jeg ikke bruke dem nå som villdyret har rørt dem.
Kom igjen, stikk, din tyv! Kom igjen, Jenna, nå går vi hjem.
KARANTENE
Anchorage. Stopp. Gjentar: Nødmelding.
Mer difterimedisin. Stopp.
Nome i stor fare. Stopp. Hjelp oss. Stopp.
Nome. Pakkisen legger seg.
Kan ikke frakte motgiften sjøveien.
Vil prøve med fly.
Nome. Storm på lufthavnen. Fly står fast til stormen legger seg.
Vi beklager.
Fra Juneau. Oppsynsmannens kontor.
Vi frakter medisin med tog. Stopp.
Togspor ender ved byen Nenana. Bruk raskeste hundeteam,
til å frakte medisinen fra Nenana til Nome.
Med Guds hjelp vil toget komme fram. Stopp.
Så vi kan velge de raskeste trekkhundene til å hente medisinen,
vil hundeløpet kjøres fra...
Se på ham. Han skal redde hele byen.
Han er rett og slett... superledende!
Det er ikke et én-hunds-show, Dixie.
De løper om kapp for å komme på trekkhund-TEAMET.
Hva er det med deg, Jenna. Stål er en ekte helt.
Men du snuser ikke på ham, en gang.
Det er fordi Jenna løper rundt med Balto.
Hun ble sett i fyrrommet med Balto forleden kveld.
De gikk inn sammen, og kom ut sammen.
Jeg har det fra pålitelig hold.
Og ikke prøv å nekte.
- Ok, da prøver jeg ikke... - Jeg er målløs!
Sledeførere, gjør hundene klare!
- Løpet skal starte! - Vent, Balto.
Hundeløp er en tilskuersport. Ingen forberedelser nødvendig.
Du setter deg, ordner forfriskninger. Liker du potetgull?.
Jeg skal ikke se på...
VASKEPULVER
..jeg skal delta.
- Hva sa du? - Jeg vil hjelpe Rosy å bli bedre.
- Jeg kan frakte medisinen. - Først... Først...
De ville ikke ha deg på laget, selv om du vant, og det vil du ikke.
Selv om du vant ville det ikke skje.
Boris, kanskje du er grunnen til at andre gjess flyr mot sør?
Hvis bare beina dine var like kvikke som kjeften din.
- Hunder på startstreken. - De starter.
- Ønsk meg lykke til. - Lykke?
Jeg ønsker deg ikke lykke til, men at du fant litt vett!
Lykke til, kompis.
Balto? Er du sprø?
Ser Stål deg banker han deg opp!
La halv-hunden løpe. Det blir artig å se ham spise snøen bak oss.
- Balto? - Hva tenker han på?
Balto, kom igjen. Kom igjen, Balto!
Hei, det er sjofelt! Hvor er dommeren? Er han blind?!
Løp, Balto! Hopp, hopp, hopp! Det er gutten sin!
Løp, Balto!
Balto, hvor løper du?
Det er en omvei! Balto, hold deg til løypa!
Unnskyld!
Hvem spiser snø, nå, gutt!
Ferdig! Hva?
Trente jeg ham opp bra? Jeg kunne kysse den bikkja!
Nikki, Kaltag, Star, kom igjen. Vi spenner oss inn.
Vent nå litt, Stål. Jeg var raskeste hund.
Du var raskeste...hva?
Tror du virkelig en hundefører ville sette deg på laget?
Det har ramla for deg!
Det er ikke viktig hvem som er på laget, så lenge medisinen fraktes.
Slutt å være så selvopptatt.
Det er helt riktig, Jenna.
Jeg tenkte ikke på barna.
Det viktigste er at vi henter medisinen, og det skal vi.
Og når jeg kommer tilbake, skal jeg brette deg sammen,
til du blir et leketøy for en katt.
Flink gutt, Stål.
Flink gutt! La oss se på vinneren vår.
La oss ta en titt på vinneren.
Vi kan ikke ta sjansen med denne.
- Han er halvt ulv. - Se de tennene...
Han kan angripe meg. Nikki, Kaltag, Star! Kom igjen!
- Balto, jeg beklager. - Best du ikke snakker med meg.
- Kanskje jeg angriper deg. - Balto, vent. Balto!
Så lenge det er håp for barna, holder jeg lampen tent.
- Den viser dem veien tilbake. - Rolig, rolig. Tilbake.
Jo snarere de drar, jo snarere kommer de tilbake.
Inn på rekke. Strekk ut.
Forsiktig!
Ok, sørg for at du tjorer den fast godt.
- Mush! - Vær forsiktig nå.
- Lykke til! - Kom igjen, gutter. Kjør på.
Kom igjen.
Kanskje vi skulle dra tilbake. Vi har gått oss vill.
Jeg har ikke gått meg vill!
Gått vill?. Sa jeg dét? Jeg ble ikke ferdig...
- Det jeg ville si... - Denne veien!
Det er forferdelig, mine venner. Forferdelig.
Stål og teamet har gått seg vill.
- Nei! Stål?. - Hva mener du?
- Når? - De kom ikke til mellomstasjonen.
- De har mistet retningen. - Kan de ikke sende et nytt lag?
Det er for farlig for oss og lederene våre.
- Hva med de små barna? - Medisinen kommer ikke fram i tide.
Vi vil miste dem.
Doktor, det er den eneste medisinen vi har.
Balto, ikke gjør noe sprøtt, nå.
Dette er tåpelig.
Du vil dø som en hund! Beklager uttrykket.
Du vil være gjennomfrosset før morgengry.
Når du er en stor, frossen statue kalt ''Balto'',
ikke kom løpende til meg!
- Han sier... - ''Hvor skal han?''
Han skal inn i iskulden for å finne en hund han ikke liker,
og frakte medisin til en by som ikke liker ham!
Å, nei! Jeg begynner å skjønne bjørnen!
- Ja! Ja! Vi blir med! - Bjørner! Hunder!
Ingen hjerne! Kunne like gjerne snakke med mennes...ker.
- Så, la oss hente medisinen. - Vent litt. Kommer du, nå?
Å være ute i bitter kulde, slåss med ville dyr,
gå isdøden i møte...
..er nesten som ferie i gamlelandet.
Flott! Vi skal på ferie!
Bra, Balto! Du utfordret det tøffeste, hardeste,
slemmeste treet i skogen... Og du vant!
Jeg merker ruten.
Han merker ruten. Han er veldig smart!
Og her har jeg drysset brødsmuler!
Si meg noe som begynner med...''S''.
Bjørner!
Kom igjen.
- Stål og teamet dro denne veien. - Jøss, han gikk seg vill!
- Vi går i ring! - Hva?
Ringer er flotte! Jeg mener, de er...runde.
Jeg vet hva jeg gjør! Det er...
Det er...denne veien! Kom igjen!
- Jeg slo hodet mot noe. - Ja, mot hodet mitt!
- Det ser alvorlig ut, Stål. - Hva gjør vi nå, Stål?.
Ja!
Supert. Rett på nebbet! Midt i blinken!
Nå er det nok! Hvem gjorde det?
Det var han!
Gutter, jeg tror...
Jeg tror vi bør fortsette.
Er det svaret på alle problemer? Holde seg i gang?
- Ja, ja! Denne er bra. - Kom igjen! La oss gå.
''Kom igjen, gutter. La oss gå. Fortere, gutter''
Lett å si med fire bein!
Ok, nå holder det.
Det er tid for en bjørneprat!
Nå, ja! Onkel Boris gjør et visst inntrykk, nå!
Hva er det?
Hjelp!
Nei!
Geronimo!
- De kan ikke svømme! - Hva, isbjørner som ikke kan svømme?
Han drukner! Nei!
- Vel?. - Jeg ser dem ikke.
Hvor er de?
Våkn opp. Våkn opp. Pust! Kom igjen!
Er han ok? Han puster ikke, han er ikke bra, han ser ikke ut, han...
Ikke slå ham, onkel Boris.
Balto, jeg var så redd at jeg fikk frysninger!
Jeg vet at du synes denne turen er sprø... Jeg er glad for at du kom!
Når det skal ut og gås, tar du med en gås.
- Er du ok? - Er du ok, Jen?
Bare bra. En melding kom om at vi må ta fjellveien.
Men, hvis vi tar Ørnepasset, sparer vi en halv dag.
Passet er stengt. Fjellveien er farlig, men vi kan klare det.
Jeg begynner å forstå at det er knapt noe du ikke kan.
Jeg forstår noe også, og det får isen til å smelte.
Jeg hater bjørner!
Dere bør lære dere å svømme. Dere ville bli gode.
Selvfølgelig var vi i vannet! Vi beveget oss, vi ble våte...
Luk! Vi svømte jo!
Så klossete!
- Nei, det er du ikke. Du er skadet. - Jeg er ok.
Kanskje jeg ikke er så ok. Dere burde dra uten meg.
Jeg vil sinke dere. Rosy klarer seg ikke mye lenger.
Muk, du og Luk trekker Jenna til byen på denne.
Og denne gangen må dere ikke ta en svømmetur!
Det kan du sørge for, Boris.
Du skal føre dem hjem. Bare følg merkene mine.
- Fortsetter du alene? - Det er ikke første gangen.
Her. Dessverre vil den ikke holde deg svært varm.
Joda, det vil den.
Selvfølgelig kommer Balto tilbake.
Han er jo Balto, ikke sant?
Jeg kommer tilbake med medisinen. Jeg lover, Jenna.
Sett i gang, gutter. Ta henne hjem.
Balto, jeg liker ikke å forlate deg her alene.
Hvem skal fortelle deg hvor kald du er?
De trenger deg mer enn jeg gjør.
La meg si deg noe, Balto. En hund kan ikke klare reisen alene.
Men, kanskje en ulv kan.
Dere pelsdotter! Sett i gang. Hepp, to, tre, fir!
Nome. Stopp. Kan ikke sende mer medisin. Stopp.
Været for dårlig. Stopp.
Eneste håp trekkhundene sendt. Stopp.
Våre bønner går til dem. Anchorage. Stopp.
- Er det Balto? - Hvordan fant du oss?
- Er noen skadet? - Alle er ok.
Ja, men hundeføreren har slått hodet, og har ikke reist seg.
- Og han rører ikke på seg. - Ok, følg meg.
- Jeg kan føre dere hjem. - Vi trenger ikke din hjelp!
Kanskje vi burde høre på ham.
- Hvordan ville du få oss hjem? - Jeg merket ruten. Slik.
Jeg fører oss hjem. Jeg er førerhunden. Jeg bestemmer.
Så la meg ta medisinen. De blir sykere.
Rører du den kassen, så river jeg deg i filler.
- To bein på at Stål tar'n. - Avtale.
Stål, jeg drar ikke uten medisinen.
- Hvem tror du du er? - Dette blir moro.
Siden når trenger du en stamtavle for å hjelpe noen?
- La meg hjelpe. - Se på øya hans!
- Han vil kjenne seg mør i morgen. - Han kjenner det nå.
Jeg vil ikke slåss.
- Det er utenfor reglementet! - Ja.
De greiene er skjøre!
Hva er det med Stål?. Balto vil hjelpe.
Se!
Flink, gutt.
Mush!
Bare dra, ulvebikkje! Du når aldri fram!
Det sørger jeg for.
Jeg skal vise ham. Hva med denne veien? Hva med den?
Ops! Feil vei!
Å, nei.
Hvilken vei, Balto, hvilken vei?
- Hvilken vei! - Denne veien.
- Hvorfor tar du oss i ring? - Jeg gjør ikke det!
Jeg mener, jeg vet ikke. Det er Stål.
Kanskje vi klarte oss bedre med ham?
Nei! Kom igjen. Mush!
Balto, slapp av...
Det går for fort!
Pass på!
Ja! Godt gjort, Balto!
Jeg fatter det ikke. Hvordan skal Balto klare å finne Stål og teamet?
- De var ute av kurs. - Vel, han...sporer dem.
Den kjøter'n? Spore et mesterlag i en snøstorm?
- Du er i live! - Du klarte det!
- Hvor har du vært? - Er du ok?
Stål, hvor er de andre?
- Hva skjedde med dere? - Vel, én etter én...falt de.
Frosne, knapt levende.
Jeg slepte fire opp på sleden. Tre til på ryggen!
Og jeg gikk...og jeg gikk,
men det var....for sent. De var...
- Hva med medisinen? - Ja!
Vel, jeg...fortsatte alene. Trakk medisinen alene...
helt alene...helt til...
..den ulvebikkja kom, Balto.
Han forlangte at jeg lot ham ta medisinen.
Han ville så gjerne være en helt i deres øyne.
Og han grep kassen
men kunne ikke makte den.
Han så ikke isen... Snøen, vinden og...
Og trestammen og klippen... Vel, han hadde ikke en sjanse.
Han bare... Jeg beklager.
Og så...
Tørkleet mitt!
Han fikk meg til å love at jeg skulle passe på deg, Jenna.
Du lyver.
Stål lyver. Balto lever.
Og han kommer hjem.
Hun trenger litt tid.
Solen. Polarkrystaller.
La meg si deg noe.
En hund kan ikke klare denne reisen alene.
Men kanskje en ulv klarer det.
Som om det ikke var ille nok. Nå har vi ulver.
Ulver?
- Hei, her borte! - Hva er det? Hva?
- Balto? - Og han har medisinen!
Kom igjen, Balto. Du klarer det!
Det er det mest fantastiske, flotte, utrolige...
- Ja! - Det mest fenomenale...
Det er bra!
Han har ulvepoter!
- Kom igjen, Balto. - Hold på, gutt!
- Dra! Du klarer det. - Bare dra!
- Nesten framme! - Du klarer det!
- Kom igjen, Balto! - Kom igjen, nå!
- Det går! - Ja, du klarer det!
- Det går! - Ok!
- Ja, flott! - Du klarte det!
Gratulerer! Fantastisk!
Kom igjen! Mush!
Prosit.
Mush!
Du og du...
Kom og legg deg igjen.
Her, drikk dette.
Takk.
Balto er her!
- Teamet! - De klarte det!
Som du vet, så svømte jeg... Svømte og svømte.
Det var isende kaldt. Og så...
Jeg sa til meg selv: Stål...
Du må gnage deg til overflaten.
- Så jeg... Hva? - Det er Balto. Med medisinen!
Stål, du er definitivt motbyttelig!
- Ok. Ok. Jeg kan forklare. - Akkurat, ja.
Dere var ikke der, så...
Vent litt, folkens. Vent litt.
Ha det!
Rolig. Forsiktig. De har vært på en lang reise.
- Hvordan har han det? - Han klarer seg.
Flink bisk, Balto.
Kjære Balto...
Flink gutt!
Ikke hund! Ikke ulv! Du er en helt!
Kom igjen, gutt. Noen vil treffe deg.
Tusen takk! Tusen takk!
- Mamma? - Rosy, kjære.
Jeg sovnet.
Det er en lettelse.
Jeg ville ikke klart meg uten deg.
Sånn ja, Balto!
Han har utholdenhet, trofasthet, intelligens!
De burde lage en statue av ham!
- Du sa det! - Gjorde jeg?
Her er den, bestemor. Blaze fant den.
Ja.
Hva står det?
- ''Tilegnet den...!'' Ukulig? - Ukuelige.
''..ukuelige viljen til trekkhundene...''
''..som fraktet medisin...''
''..100 mil, fra Nenana til sykdomsrammede Nome...''
''Vinteren 1925.''
''Utholdenhet, trofasthet, intelligens!''
Balto gjorde alt det, ikke sant, bestemor?
Ja, skatt, det gjorde han.
Og i dag arrangeres Iditarod hundeløp
i det samme sporet som han og de andre fulgte.
- Kan Blaze gjøre det også? - Kanskje, med litt øving.
- Mye øving. - Kom igjen, Blaze. Mush!
Takk, Balto. Jeg ville ikke klart meg uten deg.
Bestemor Rosy!
Bestemor Rosy, kom igjen!
BASERT PÅ EN SANN HISTORIE